вологість:
тиск:
вітер:
"Якщо війна закінчиться, і на Даманському продаватимуть наркоту - все дарма",- історія бойового медика Віталія Кошевка
Його війна почалася 24 лютого 2022 року, Віталій працював механіком дільниці на Північному ГЗК, тож прямував того ранку на роботу. За збігом не вмикав того ранку інтернет і вже на підприємстві дізнався, що Росія почала свою атаку.
“До обіду я на роботі побув, а потім вирушив додому, забрав дружину і доньку, й ми поїхали на будинок просто тому, що там товсті старі стіни. Вони там залишилися, а я наступного дня пішов і записався в ТРО” .
Початок особистої війни Віталія
Військовослужбовець ділиться, дуже хвилювався, що його не візьмуть в лави оборонців, бо ж не служив в армії до цього. Уявляв, як дружина сміятиметься, що “його навіть у військо не беруть”. Вдома рішення йти захищати рідну землю близькі Віталія сприйняли нормально, з розумінням.
Тоді, каже чоловік, ніхто не знав, що буде далі, але ми уявляли як орки підбираються під Кривий Ріг та заходять у місто — все робилося, щоб того не відбулось.
Як змінювалося розуміння війни?
Кожен виїзд на нуль - нове усвідомлення. Віталій Кошевко розповідає, що спочатку виїжджали ненадовго: 2 дні, чотири, але потім всі так чи інакше опинились на справжній війні.
Вперше по-справжньому страшно бійцю стало в Добрянці, каже, тоді аеророзвідка доповіла, що в московитів прийшло підсилення танків і піхоти.
“Величезна ймовірність, що вони цієї ночі будуть штурмувати. Це тоді так було: ого, а що ж далі?!”.
Окрім цього, Віталій ділиться, досі жахають обстріли, хоча людський організм так влаштований, що адаптується: чуєш вихід, пʼять секунд чекаєш на звук, потім прихід. Якось хлопці запитали поради в досвідченого бійця ССО, що робити, якщо міни так противно й близько свистять, на що той відповів: “свою міну — не почуєш”.
Творчий шлях на тлі великого вторгнення РФ
В перші дні, коли бригада ТРО Віталія вже була на позиціях біля Кривого Рогу, він відчув, що перебуває в епіцентрі історичного моменту. Так і розпочався його сторітелінг. Чоловік розповів, історії писалися якось самі собою, перша була народилася 2 березня.
“Я записую історії в блокнот на телефоні, або в планшет. І коли ти пишеш, то думаєш: а кому це потрібно, в моменті. А коли проходить рік, або зараз пройшло два роки, ти те читаєш. Потім читаєш вже хлопцям, мені пощастило в тому сенсі, що мій підрозділ — все ми знайомі не менш, як півтора року. Немає такого, щоб ми були чужі, ми всі різні, і рівні. Тож, коли я їм іноді читаю, вони кажуть, наче знов в Добрянці побували”.
Від командира відділення до бойового медика
Чотири місяці доброволець ТРО був командиром відділення, а надалі став бойовим медиком. Замінив на посаді свого товариша, який перевівся 3-тю штурмову бригаду ЗСУ, Віталій жартує, його туди не взяли, бо застарий - 49 років вже має за плечима. Далі було навчання й відпрацювання з Госпітальєрами різних сценаріїв, що можуть виникнути на фронті. А потім — реальні події.
“Я не медичний працівник, і жодного стосунку не мав, але розумів - головне не панікувати. Коли я ще не був медиком, я евакуював людину, й ми спрацювали на 100%, хоча побратим був важкий. І зрозумів, що все нормально”.
На думку Віталія, тут потрібні базові знання та повна концентрація. Пригадав військовий і своє власне поранення, коли вже не він, а його побратими мали спрацювати на 5 балів. Про той випадок все ж згадує з посмішкою, каже, впорались.
“Вони все робити так, як ми тренувалися. Ми постійно тренуємося, хоча хлопцям і не завжди подобається, тренуємось по медицині. Тож, історія, коли мене поранило і я на деякий час втрачав свідомість — все було не в моїх руках. Це було розуміння, що від тебе нічого не залежить. Від моменту першої допомоги до евакуювання всі спрацювали дуже чітко”.
Запит до суспільства: що має змінитись після війни?
“Я не часто буваю в відпустці, триває вона 10 днів, і щоразу мені потрібно 7 днів, щоби “вʼїхати в мирняк”, скажу так, інакше не виходить. Ми на Даманському до повномасштабного вторгнення жили на третьому поверсі, і мої діти часто спостерігали як там торгують наркотиками. Я для себе виставив такий чек, якщо закінчиться війна і там будуть торгувати — то все це даремно” , підсумував Віталій Кошевко. Каже, краще говорити про конкретні речі, а не глобальну справедливість, адже життя - воно поряд.
Про військовий шлях Віталія Кошевка дивіться в ексклюзивному інтервʼю krivbass.city.
!["Якщо війна закінчиться, і на Даманському продаватимуть наркоту - все дарма",- історія бойового медика Віталія Кошевка](https://krivbass.city/uploads/news/resize/w/750x750/gzzu02ixp8c39whlflpsxt8mnhbrh0zn.png)
Новини рубріки
![...](https://49000.com.ua/wp-content/uploads/2024/05/shakhray-v-instagram.jpg)
Шахрай виманив у військового пів мільйона гривень, прикинувшись дівчиною
07 вересня 2024 р. 21:19
![...](https://nashemisto.dp.ua/wp-content/uploads/2024/09/ppaypa-994x662.png)
Коли українці святкують Різдво Пресвятої Богородиці 2024 року
07 вересня 2024 р. 21:13
![...](https://krivbass.city/uploads/news/resize/w/750x750/se6uuwdltpoilzgbf9izs5kmwot3ivyk.jpeg)
Як діятимуть графіки відключень у Кривому Розі 8 вересня: прогнози енергетиків
07 вересня 2024 р. 20:58